www.SweSUB.nu
Han kom tillbaka i går kväll och rev itu mig.
Han fick smärtans knopp att brista... och det var skönt.
Han sjönk in i mig och satte eld på mig - som alltid.
Han gjorde så att jag brann inifrån.
Hur vet du att det var djävulen?
Jag vet vad du tror. Att jag pratar om min styvfar...
...för du tror inte på djävulen.
Ska vi prata om din styvfar lite?
Du vet redan allt. Jag skar halsen av honom.
Jag skar itu hans adamsäpple -
- precis som en frukt, så att han inte skulle säga ett ord.
Sen satte jag mig och såg honom dö...
Långsamt.
Det var enda sättet att få honom att sluta.
Med vad?
Att sluta knulla mig!
- Du lyssnar inte! - Jo då, Chloe.
Du lyssnar inte med hjärtat, utan bara med förståndet.
Ditt förstånd är problemet.
Du fattar inte hur det är när ingen litar på en.
Du måste lita på mig också, Chloe.
Man kan inte lita på nån som tror att man är knäpp.
Det får räcka för i dag.
Men vi har gjort framsteg. Fått fram lite nya saker...
Vet du hur det är att brinna inifrån?
- Nej, för du är död! - Släpp henne, Chloe!
Jag rör henne inte! Släpp mig!
Ni driver mig till vansinne!
Sluta!
In med dig!
NI LÄMNAR FÄNGELSET
Hej! Förlåt.
Kan jag få kolla några journaler med dig på måndag?
- Hör med Anna. - Förlåt mig.
Jag skriver inte ut henne. Envisas ni ändå, får ni skaffa domstolsbeslut.
Till dess stannar hon hos mig. Tack.
Advokater.
Kom in. Vad har hänt?
Chloe broderar ut sin våldtäktsberättelse igen.
Djävulen besöker henne, säger hon.
Det är tredje gången. Det kan ha med hennes styvfar att göra.
Eller så är det ånger, men i stället för att acceptera händelsen -
- trasslar hon in sig på dessa satanistiska slingervägar.
Ge henne tid.
Jag har gett henne tid - och amitriptylin.
Plus tioridazin och haloperidol.
De får kanske... för mycket medicin.
Vi bygger alla i viss utsträckning upp en egen verklighet -
- men det hon bygger upp är så långt från verkligheten...
Chloes sätt att tänka är enkelspårigt.
Och min tankeförmåga börjar gå på tomgång.
Kom hit.
Du är oerhört skarptänkt. Du kommer på nåt.
Kasta det på spegeln.
Det här är vad hon ser.
- En förvrängd bild av sig själv. - Och vem är du?
- Jag är spegeln. - Just det.
Om jag är spegeln och hon spegelbilden...
...vem är du?
Jag ser er båda två... så jag är Gud.
- Eller en överansträngd byråkrat. - Gud blir bra.
Glöm inte att förmågan att förtränga...
...är viktig för vår överlevnad.
Utan den hade Chloe kanske inte överlevt.
Förlåt om jag stör det lyckliga paret.
Dr Graham, vi diskuterade förträngning -
- som överlevnadsmekanism.
Jag hade en träff förra veckan och överlevde med nöd och näppe.
Era amorösa äventyr är säkert fascinerande -
- men jag måste tyvärr i väg.
- Då ska jag inte... - Nej, jag ska gå.
Jag åker ut till Willow Creek och träffar den nya byggmästaren.
Jag stannar. Vi ses till middagen.
Du håller väl ett öga på min fru, Pete?
- Nej, tack. - Jo.
Jag ska se till att den blir omskuren. Rök den innan den blir torr.
- God natt, chefen. - God natt, barn.
Ska vi inte dela på en frasgräddad ostpizza? De är jättefrasiga.
Låter gott, men jag måste jobba.
- Jag bjuder. - Den kallnar innan den kommer.
- Jag avskyr pizza. - Vem gillar inte pizza? Du måste äta!
Inte med dig.
Vi måste fira. Jag blev precis omskuren.
- Vem har ni där? - Vi har Shelley på observation.
- Vad har hänt? - Ett nytt anfall.
- Har du ökat hennes dos? - Ja, 25 milligram.
Det var mycket. Det är för högt.
Jag vill ha en kopia på mitt bord på måndag.
Jäkla generator. Inte nu igen.
Är det du, Irene?
- Jäkla elsystem. - Fjärde gången den här veckan.
- Jag går och simmar. - Jag jobbar så länge lyset fungerar.
- God natt, Joe. - Hur många längder blev det?
Femtiofem. Men vem räknar?
Du har överträffat dig själv. Kör försiktigt.
- Hälsa din fru! - Det ska jag.
WOODWARD - PSYKIATRISK FÅNGVÅRD FÖR KVINNOR
Högutbildad, ändå glömmer du paraply.
- Fick du min lapp? - Den som gällde jobbet.
Hur var din träff med?
Ja, vad hette hon? Som alltid. Kort. Meningslös.
Hon brydde sig varken om min humor eller mitt utseende -
- så jag pratade jobb och hon sa att det inte passade på första träffen.
Det blev bara några drinkar. Vi åt inte ens middag.
- Hon är inte den rätta. Sånt vet man. - Jag vet.
- Jag följer dig nerför backen. - Behövs inte.
- Jag ska ju hålla ögonen på dig. - Sen när lyssnar du på chefen?
Kraftiga skurar i hela norra Connecticut...
Det ser jag.
Översvämningar i Lennox County med avspärrningar...
Tyvärr, vägen är avspärrad.
Vägbanan har störtat samman.
Vad gör du ute i ruskvädret, Miranda?
Vägbanan har störtat samman. Du kommer inte fram.
- Vad ska jag göra? - Ta vänster en halvkilometer tillbaka.
Du vet bron där Doug och jag fiskar...
Den lilla vita?
Där kan du köra över. Be Doug ringa mig!
- Är du hemma, Doug? - Ja, var är du?
Vägen var avstängd, men jag kommer. Hur var det i Willow Creek?
- Regnet sinkar hantverkarna. - Är allt bra med dig?
Doug?
Hur är det med dig?
Hur är det?
Herregud!
Jag är läkare. Jag kör dig till sjukhus.
Jag är läkare. Jag ska hjälpa dig!
Hjälp mig! Hallå!
Dr Graham!
Nu berättar du vad jag gör här, Irene!
Kom tillbaka in hit!
- Håll henne borta från mig! - Stanna i cellen! - Spänn fast henne!
Bort med henne! Hör ni inte?!
Vad gör ni med mig?
Tack.
Det här är inte lätt, Miranda.
Egentligen borde jag inte behandla dig -
- men jag har fått dispens tills du blir förflyttad.
Allt vi säger är konfidentiellt och stannar mellan oss.
Hur länge har jag varit här?
I tre dagar.
Varför?
Du togs in på neurokirurgen för att du hade svåra krampanfall.
Röntgen visade på en funktions- nedsättning i vänster hjärnhalva -
- och i pannloben. Du har fått haloperidol och lorazepam.
Vi har kollat efter PCP, men du var negativ.
Du låg fastspänd i en och en halv dag så att du inte skulle göra dig illa.
Sen gled du in i ett katatoniskt tillstånd.
Det här är första gången du är vaken.
Jag vill tala med min man. Var är han?
Du är den mest logiska människa jag vet.
Du förlitar dig enbart på fakta.
- Varför berättar jag det här? - Du gör en personlighetsbeskrivning.
Du anser att jag är rationell och inte impulsiv av mig.
Mot bakgrund av det, ska vi nu tala om ett trauma som förändrat allt det.
- Du tror att jag förtränger nåt. - Analysera inte dig själv.
Koncentrera dig på att minnas.
Miranda... Vad är det sista du minns?
Jag minns Chloe. Jag hade mitt fredagssamtal med henne.
Hur gick det?
Hon broderade ut sin våldtäkt.
Jag träffade Doug.
Du var där.
Sen gick jag till mitt rum och skrev i Chloes journal.
Jag gjorde klart och gick till simhallen -
- och simmade 55 längder.
Jag såg Joe, tog nycklarna och gick till bilen. Du gick med.
Vägen var avspärrad, så jag fick köra över bron.
Vad hände mer? Försök komma ihåg.
Jag kom hem...
Doug var där. Han satt i soffan.
Försök komma ihåg.
Det var en flicka...
- Ja, en flicka. - Nej...
Jo, en flicka!
En flicka på bron! Det hade hänt en olycka, eller hur?
Flickan på bron var blodig. I ansiktet.
- Vad är det sista du minns av Doug? - Doug? Jag berättar ju om flickan!
- Hade ni problem i ert äktenskap? - Nej, vi hade inga problem.
Och varför pratar du i imperfekt?
Minns du ingenting om Doug? Inget alls?
- Säg inte att det har hänt nåt! - Jag har något svårt att berätta...
- Säg inte att nåt har hänt Doug! - Miranda...
Doug är död.
Du mördade honom.
Nej!
Jag står på din sida.
Det är dr Grey.
Slå upp det. Titta inte på mig.
Då är jag stormästare igen.
Hej, Miranda. Välkommen.
Nu är du en av oss.
Du vet att jag inte hör hemma här.
Är du här, så hör du hit. Du är inte doktor här.
Och även om du talar sanning, så lyssnar ingen på dig.
Vet du varför? För att du är galen.
Ju mer du försöker övertyga dem, desto galnare verkar du.
Du är osynlig nu.
Märker du det?
Rör mig inte.
- Är du rädd? - Nej.
Det borde du vara.
LÄKARE MASSAKRERAD HUSTRUN GRIPEN
Inte ensam
Jag drömmer.
Drömmens logik. Primärprocessen. Så är det.
Jag drömmer. Jag drömmer.
Jag är inte galen, jag drömmer.
Upp och hoppa! Det är morgon.
Jag vill prata med Pete.
Så småningom, men först är det frukost.
- Varför gör du så här, Irene? - Jag gör bara mitt jobb.
Du vill väl inte att jag ska hämta Jim?
Duktig flicka. Nu är du duktig.
Kom nu, gumman, så ska vi duscha.
Såja, gumman. Dags att skölja bort dina synder.
Du är inte klok.
Ja, du!
Vad är det med dig?!
Jag tittade bort i en sekund. Oacceptabelt.
Inte ditt fel. Patienterna kan alltid hitta ett sätt skada sig.
Jag trodde aldrig att hon var knivtypen.
Inte jag heller.
Shelley säger att Chloe hotade Miranda -
- så jag satte henne på isoleringen.
- Hur mår hon? - Hon är helt slut.
Jag har aldrig sett nån tappa greppet så fort.
Hon skar sig 35 gånger, men det är bara ytliga sår.
Vad skar hon sig med?
En skalpell - hur hon nu har fått tag i den.
Det är lugnt, Tony.
Du tror väl att jag gjorde det här själv?
Gjorde du det?
Nej.
Inte vet jag. Vem skulle det annars vara?
Chloe eller?
Vet inte.
Du har medgett att du har svårt att skilja på verklighet och dröm.
Kan det vara så?
Som läkare kan jag förstå varför du tror det.
Men det är nåt som händer med mig.
Men just nu då? Den här stunden.
Vad är det med den?
Är den en hallucination?
Är den det?
Jag föreslår att vi ökar medicineringen...
...så får vi se om det börjar klarna... - Eller så byter jag läkare.
Eftersom jag hallucinerar och inte minns -
- kan du kanske hjälpa mig på traven...
- Visst. Ta ett djupt andetag. - Hade vi ett förhållande?
Nej.
Ville du ha det?
Ja.
Trodde du att jag ville det?
Ja.
Varför hade vi inte det då?
För att du var gift med chefen.
Men det är jag inte längre.
Jag är här. Jag försöker hjälpa dig.
Varför litar du inte på mig?
Man kan inte lita på nån som tror att man är galen.
- Phil! - Hej, Miranda.
Jag vill prata med dig. Det gäller Pete.
Vad vill du?
Det är olämpligt att han behandlar mig.
Är din kritik personlig?
Pete är den bästa läkaren jag har nu och han har mitt fulla stöd.
Nu får du ursäkta mig, Miranda.
- Miranda... - Hej, Teddy.
Hur behandlar de dig?
De tror att jag gjorde det, men det är fel.
- Tack. - Jag gjorde det inte, Teddy.
Okej, sitt ner.
Vi ska inte prata om vad du har eller inte har gjort.
Det viktiga är hur jag ska kunna hjälpa dig.
Åklagaren vill inleda domstols- förhandlingen nästa vecka.
Nästa vecka? Vi har ju inte hunnit göra någon utredning! Det går inte!
Som din advokat måste jag säga att bevisningen är överväldigande.
Du har befunnit dig på brottsplatsen. Sheriffen såg dig köra hem.
Grannarna hörde skriken.
Mordvapnet är funnet och det bär dina fingeravtryck.
Dina fingeravtryck finns på golv och väggar.
Vad har jag för motiv, då? Jag saknar ju motiv! Varför gjorde jag det?
Det var kanske en f.d. Patient!
Har nån kollat om nån har rymt härifrån?
En patient skulle ha motiv. Och jag skrek säkert.
Jag kom kanske i chocktillstånd.
Vår enda chans är att yrka på sinnesförvirring.
Och jag vet inte ens om det funkar.
Du är en duktig psykolog, så juryn tänker:
"Om hon ville mörda nån, så kan hon säkert fejka sinnesförvirring."
- Jag är inte galen. - Där har du poängen.
Nej, poängen är att det bara är jag som tror att jag är oskyldig!
Tror du att jag är galen?
Det är okej. Glöm det.
Sheriff Ryan är här. Han vill prata med dig.
Han var ju Dougs bäste vän, så jag avråder från det.
Det går bra. Jag har inget att dölja.
- Hej, Bob. - Miranda.
Jag har några saker som jag behöver reda ut.
När du kom in och han satt i soffan...
Enligt vår rekonstruktion kom första hugget framifrån...
...så han måste ha sett det komma.
Vad vi inte begriper är hur...
Varför gjorde du det? Hur kunde du mörda Doug? Han älskade dig!
- Det är min enda fråga! - Du behöver inte svara!
- Jag har inget svar på det. - Inte?!
- Tänk ut nåt, för du ligger risigt till! - Nu räcker det!
Hon ska se mig i ögonen och säga varför hon gjorde det!
Nu räcker det!
Ska vi mörda en av dina vänner, kanske?
- Du lovade att inte chocka henne! - Här ska du få se på chock!
Sluta! Titta inte på dem, Miranda!
Jag fick plocka upp honom från golvet - i småbitar!
- Det var inte... - Vad är det, Miranda?
Inte ensam
Det är ingen fara, Miranda.
- Varför gör ni så här mot mig? - Nu är vi klara.
Varför gör ni så här?
Kom in, Miranda.
Sätt dig.
Du ville prata med mig...
Jag var där.
Jag var där när Doug blev mördad.
Men jag var inte ensam.
Jag var inte ensam. Det är vad "Inte ensam" betyder.
- Vem var där då? - Vet inte... Det vet jag inte!
Men det var nån där!
Miranda, du har ingen familj kvar.
Nu är vi din familj.
Jag vet.
Vi kommer att göra allt vi kan för att hjälpa dig -
- så att du ska känna dig trygg och känna att du kan lita på oss.
Men domstolsförhandlingarna ska inledas...
Miranda... Sätt dig.
Vem är flickan?
- Ställ tillbaka kortet. - Vem är hon?
Min dotter, Rachel.
Det här är flickan jag såg på bron. Det är hon!
Hur mår hon? Var finns hon?
- Det är omöjligt. - Det här är flickan jag har sett!
Det är hon!
Hon är död.
Rachel dog för fyra år sen.
Jag är en förnuftig människa. Jag tror på vetenskapen.
Jag tror inte på det övernaturliga.
Och jag tror inte på spöken.
Men om du är Rachel Parsons som går igen...
...då skulle du släppa ut mig ur cellen.
Fan! Petes rum!
UNG FLICKA BEGÅR SJÄLVMORD
ISOLERINGSCELLER
Chloe!
Hjälp mig!
Släpp mig!
Titta till Chloe! Hon behöver hjälp!
- Har du pratat med Chloe? - Ja.
- Blev hon våldtagen? - Våldtagen? Nej. Hurså?
- Har ni undersökt henne? - Ja, det är klart.
- Han hann inte. - "Han"?
- Ansiktet, då? Hon hade ett skärsår. - Hon sprang in i en vägg.
Jag såg en tatuering. Nämnde hon den?
- Kan du inte sätta dig? En tatuering? - Just det.
En brinnande kvinna som håller upp händerna.
Nåt bibliskt.
Anima sola, menar du?
- Just det. Det är vad jag såg. - En vanlig bild.
Den fjättrade kvinnan som väntar på sitt öde.
Fast nu pratar jag om nåt jag såg på ett mansbröst.
Inser du inte hur bra den bilden passar ihop med ditt tillstånd?
En kvinna i skärselden.
Fast det här får du förklara...
- Rachel begick inte självmord. - Hon hoppade från en bro.
Hon drogs med 8 km och slog i stenar.
Hon blev knivskuren. Hon var i chocktillstånd. Nån skar henne!
- Ska vi utreda fallet igen?! - Kanske det!
Jag såg henne och hon vill mig något!
Förvirrat och osammanhängande tal...
Kom inte med det där psykiatriska dravlet! Det kan jag utantill.
Bra! Bra...
Då slipper jag tänka på det.
De inglasade cellerna har problem med elen. Du ska flyttas.
En grej till och du sätts i isoleringscell.
Gör inget dumt.
Rachel Parsons var där.
Död eller levande.
Flickan sökte upp mig.
Hon sökte upp mig.
Hej, Chloe.
Jag ber om ursäkt.
Jag ber om ursäkt... att jag inte trodde på dig.
Jag vill att du berättar vem som gjorde det.
Berätta vad han heter.
Berätta vad som helst.
En sak ska jag berätta. Han kan ta min kropp...
...men aldrig min själ. Aldrig.
Aldrig.
Det är ingen fara.
Ingen fara.
Han sa att du står på tur.
Försök hålla dig vaken.
Vill du nåt, så är jag i fikarummet.
Dags för släckning!
Lämna mig ifred!
- Det liknar inte en myra. - Den har diskokulor till ögon.
- B-filmer... - Monsterfilmer är kanon!
Vad är det?
Dr Grey försöker ta livet av sig.
Våning C här. Självmordsförsök i cell 33!
Öppna!
Dr Grey är i fara!
Öppna 33:an!
Fan, vilken röra.
- Jag ger henne en spruta. - Hon är ju redan avsvimmad.
Säg inte emot.
Gör mig inte illa!
Stoppa henne! Hon tog mina nycklar!
En intern har rymt! Avdelning tre!
Följ mig.
Den här vägen!
Stanna där, dr Grey!
Hon kan inte ha hunnit hit.
Hon kan ändå inte ta sig ut.
Kom, hon är inte här.
Vi har kollat korridor 4 och 5.
Det är Joe i vakten.
- Vad händer? - Det är mörkt här.
Vad jag menar?
Det är fjärde gången den här månaden.
Tack.
Joe...
Såg du nåt?
Ja, när monitorerna kom i gång. I korridor 6 fladdrade nåt förbi.
Frank tar östra flygeln. Don tar västra. Jag tar trapporna.
Ta min bil. I väg med dig!
Vad vill du mig?!
Okej... Vad är det nu då?
Doug?
Nej, Miranda!
Nej, Miranda! Snälla, sluta!
Snälla! Låt bli! Nej, snälla! Gör det inte!
Nej, Miranda...! Gör inte så här mot mig!
Nej, Miranda!
Gör inte så här mot mig! Snälla, Miranda!
- Jag älskar dig. - Vad har jag gjort?
Inte ensam
Varför? Varför?
Varför just jag?
Willow Creek... - Hur var det i Willow Creek?
Hantverkarna är försenade på grund av regnet.
Det är skönt att få vara Gud. Jag älskar dig.
- Släpp kniven! - Släpp vapnet!
Släpp vapnet! Släpp det!
Herregud!
Snälla, hjälp mig!
Kom ner hit, Carter!
Snälla, hjälp mig!
Allt jag kan berätta är att flickan är Tracey Seavers -
- som varit saknad i två veckor. Hon påträffades vid liv i morse -
- i Willow Creek i ett hus tillhörande dr Douglas Grey.
- Hon har förts till sjukhus. - Kan hon tala?
Jag uttalar mig inte om hennes tillstånd.
- Finns det andra offer? - Det vill jag inte bekräfta.
- Tänker FBI ta över utredningen? - Fråga FBI, för fasen!
Hon måste till sjukhuset och få sin medicin!
Hon bör få permission fram till rättegången.
I går slog din klient ner en vakt, rymde från mentalsjukhuset...
...stal en bil... - Och räddade en flickas liv.
- Hur visste hon om flickan? - Ingen aning...
Hon är fortfarande misstänkt för mord!
Enligt FBI kan det finnas fler offer.
Vi hittade sprutor och en videokamera.
Får media nys om det, brakar helvetet löst.
Jag vill tala med henne.
Det är svårt att tro att Doug har gjort nåt sånt här.
Vi var kolleger så länge. Jag trodde att jag kände honom.
Hur kunde jag vara så blind?
Det var du inte ensam om.
Tror du att min dotter var ett av Dougs offer?
Ja.
Det är vad "Inte ensam" betyder.
Rachel försökte säga att hon inte var det enda offret.
Och vi som hela tiden trodde att vår lilla flicka begått självmord.
Du förstår... när hon var borta...
Jag hade en återkommande dröm om henne.
Jag fick ta medicin för att bli av med den.
- Vad för dröm? - Hon brann.
Hon hade fruktansvärt ont och jag kunde inte rädda henne.
Det var precis så jag såg henne också.
Vad betyder det?
Sök inte efter en logisk förklaring.
Det var en dröm, en synvilla.
En synvilla som drabbat oss båda två?
Jag pratade nyss med Parsons. Jag har haft fel ända till nu.
Äntligen har det klarnat för mig.
Våldtäktsmannen på fängelset är inblandad i morden.
Det hänger ihop med tatueringen.
Miranda, du måste sluta med det här!
Så fort man börjar ta dig på allvar, så börjar du svamla...!
- Jag svamlar inte, jag är besatt! - Jag tror inte på spöken.
- Inte jag heller, men de tror på mig. - Det är ju toppen!
Kom nu.
Jag vill tala med sheriff Ryan.
Han är ute med FBI och kommer i kväll.
- Det är viktigt. - Jag skriver en lapp.
Tack.
Vad fan!
RELIGIÖSA TATUERINGAR
Jag hörde att du ville prata med mig.
Ja, och den här gången kan du kanske lyssna.
Sist skrek du bara åt mig och anklagade mig...
- Var det det du ville prata om? - Nej, jag vill prata fakta.
Läget är ju lite annorlunda nu.
Vet du hur det är för en småstadssheriff när FBI tar över?
- Om du vet någonting... - "Inte ensam."
"Inte ensam." Jag vet vad det betyder. Det är två mördare.
Både Parsons och jag har sett en flicka som brinner.
Sen såg jag Chloe bli våldtagen av en man med en Anima sola-tatuering.
En kvinna omgiven av lågor. Fattar du?
Det låter inte klokt, jag vet! Pete tycker att det är vansinne!
Har du berättat för Pete? När då?
I eftermiddags. Hurså?
Jag tror inte att du är knäpp och jag förstår inte Pete.
- Du såg alltså tatueringen? - Ja, på en man.
Vissa seriemördare arbetar tillsammans.
Som en mentor med lärjunge.
Och vem skulle lärjungen kunna vara?
- Vet inte. - Du är psykiatriker.
Vad är han för typ?
Någon som vuxit upp i ett hem...
...där fadern var frånvarande.
Han utvecklade ett intensivt och beroendemässigt förhållande -
- till sin mor som sedan utvecklades till en onormal sexuell dragning.
Som barn njöt han troligen av att tortera små djur.
Som vuxen är han helt förvirrad när det gäller sin sexualitet.
Så ser han ut.
Det låter sjukt.
Men han kan väl verka vettig och normal?
Det gör de ofta.
Jag vill inte skrämma dig, men om det finns en andra mördare -
- så försöker han desperat sopa igen spåren.
Och du är ett hot, för vem vet vad du vet.
Jag vet inget mer.
- Du såg tatueringen, hittade flickan... - Jag gick bara på instinkt.
Killen lär hamna i elektriska stolen.
Han vågar inte tro på instinkt eller spöken.
Han måste utgå ifrån att Doug erkände vad han höll på med för dig.
- Men det gjorde han inte. - Inte i klartext, kanske...
Du är ju psykiatriker. Det finns många sätt att erkänna.
Jag försöker bara tänka mig in i hans situation.
Varför åkte han inte tillbaka till Willow Creek då?
- För att sopa igen spåren? - Ja.
Det är så man åker dit. Man grips av panik.
Det är bättre att låta dammet lägga sig.
Men när det gäller dig, är han desperat.
Jaså? Desperat nog att tala med mig?
Du har rätt. Jag passar in på gärningsmannaprofilen.
Gammal vän till Doug, tillträde till fängelset...
Fast jag njöt aldrig av att tortera djur!
Sluta!
- Nej! - Jo!
- Du kan inte mörda mig! - Det ska jag inte heller.
Snart ska jag ha mer kul med dig än Doug nånsin hade.
Miranda!
BRANDFARLIGT
Fan också!
Hjälp mig!
Du försökte rymma, Miranda.
Så nu kan jag göra vad jag vill med dig!
Rachel var inte den första.
Doug dödade en flicka när han var femton.
Jag hjälpte honom begrava henne.
Vad har man vänner till?
Vi blev äldre, men man tappar aldrig aptiten på unga flickor.
Vi gjorde inget på länge, men sen såg Dougie söta lilla Rachel.
Då började det klia i fingrarna igen...
Sen hade vi hur kul som helst i Willow Creek. Allt var perfekt.
Flickorna gjorde allt. Vi var deras gudar.
Ända tills du...
Miranda!
Vi vet båda två att du inte kommer ut, så nu ska vi vara logiska...
...och få ett slut på det här.
Tack, Miranda.
Rachel?
Det här är inte logiskt! Du är redan död!
Logik är överskattat.
Förlåt, Miranda.
Det har gått ett år och jag har fortfarande mardrömmar.
- Ibland vaknar jag och skriker. - Det är normalt.
Inte såna här drömmar.
Alla trodde att vi var galna -
- men vi såg hur det var. Vi såg mer än de.
Har man öppnat dörren, kan den inte stängas.
Fel, jag stängde den.
Sen låste jag den och slängde nyckeln.
Jag hoppas att det är så.
- Mitt tåg går om en halvtimme. - Då får du skynda dig.
Lycka till med ditt nya jobb.
Tack för allt du gjorde.
- Du hjälpte mig verkligen. - Och du hjälpte mig.
- Du lärde mig att lyssna. - Tack.
Vi klarade oss.
Nej!
HAR NÅGON SETT TIM?